Detta har hänt...
Det här är vår bästa chans att överraska Rahm.
- Han ska inte dit. - Det är inte ditt beslut.
Jag följer med.
Var försiktig.
Alltid.
Nej!
Du chansade.
Om vi lyckats hade du blivit en hjälte.
Ja, men det gjorde vi inte.
De litade på mig. De följde mig.
Och nu är de döda på grund av mig.
Rahm Tak slår läger precis utanför kraftbarriären.
Jag har en idé.
Det är ett självmordsuppdrag.
Jag erbjuder dig gottgörelse.
Postumt.
Där har vi haken.
Varför är du kvar här? Gå.
Min kropp är er.
Defiance har attackerats...
av nåt vidunderligt.
Hat.
Hat drev Votaniska kollektivet till att kollapsa tunneln
och brutalt mörda 27 modiga hjältar.
Deras ansiktet finns här...
förevigade på väggen.
Det är ett bevis på vår anda, att hat...
överrumplade oss.
Och för vår ignorans...
fick vi betala ett väldigt högt pris...
i blod.
Blodet från...
makar och fruar.
Söner.
Och döttrar.
Vi är skyldiga dem en skuld som vi aldrig kan återbetala.
Rahm Tak och hans milis är döda
tack vare uppoffringar av Datak Tarr...
och de 27 modiga soldaterna som dog...
när de tog striden till Rahms tröskel.
Jag lovar er...
att dessa ljus inte slocknade i onödan.
Nu vill lagväktaren säga några ord.
Nej!
Jag tänker inte lyssna på mannen som dödade min son.
Slaktare!
I krig går saker och ting fel.
Jag begick ett misstag.
Folk dog.
Förlåt mig.
Jag önskar att jag kunde ändra på det.
Men det kan jag inte.
Jag har inget mer att säga.
Det är okej.
Alak?
Jag beklagar.
Bemöda dig inte.
Min mamma.
Du vet var hon är, eller hur?
Nej. Men var hon än är så sörjer hon säkert.
Hon är en ynkrygg och en mördare.
Du förstår inte sitsen hon var i.
Du har rätt. Det gör jag inte.
Om du träffar min mamma,
kan du hälsa henne att borgmästaren må ha benådat henne,
men inte jag.
Kommer hon i närheten av mig eller min son, dödar jag henne.
Jag tog med lite mat från marknaden.
Jag är rädd att jag inte har nån aptit.
Pratade du med Alak?
Han hade inget snällt att säga till dig.
Som förväntat.
- Mådde han bra? - Bra nog att närvara vid
din makes begravning.
Var det en begravning?
Organiserade Alak den?
Nej, borgmästaren.
Jag tog mig friheten att gå
eftersom jag antog att du ville höra detaljer.
Varför skulle Amanda Rosewater hedra min make?
Han hängdes...
som förrädare.
Ändå hedrades han tillsammans med de som föll i striden mot Rahm Tak.
Datak gick in med bomben till votanernas läger.
Han blev martyr för att rädda stan.
Att dö för andras skull var inte slutet...
jag hade förväntat mig för min make.
Det är möjligt att han gjorde det för din skull.
- Hur då? - Datak säkrade en benådning
som krav för sin uppoffring.
Du kan återvända hem.
Är du okej?
Det där var Indur som gick ut. Zeros pappa.
Och det där är vad som är kvar av Zeros gevär?
Vad ska du göra?
Jag tänkte att hans pappa borde ha det.
Jag ger det till honom.
Nej. Det här gör jag.
Du kan inte tycka att det är en bra idé.
- Nej. - Så varför gör du det?
För om det här var ditt...
Om det hade varit du som blev till aska i tunneln,
och inte Indurs grabb...
Det här måste göras.
Indur...
jag tyckte att du ska ha det här.
Min son brukade göra en gryta...
på tisdagar.
Vet du vilken dag det är idag?
Jag vill inte ha ett trasigt gevär.
Jag vill ha min son!
Jag vill att han sitter mittemot mig vid bordet
och klagar över att grytan aldrig är tillräckligt stark!
Kan du ge mig det?
Nej, sir. Det kan jag inte.
Hur ska det här sluta?
- Hej. - Den här vägen.
Var är Nolan?
- Upptagen. - Är han okej?
Han klarar sig. Vad har du?
Renhållningen hittade kroppen i morse.
Offret är indogen.
Kraftbarriärerna är nere.
En sabelvarg kanske kom in genom Bisseldalen.
En sabelvarg skulle inte lämna sin flock.
Det här var nåt annat.
Doc?
Vi har en kropp.
Doc?
Vad konstigt. Hon brukar ha öppet så här dags.
Har du memorerat mina kontorstider?
Du känner mig uppenbarligen bättre än jag känner mig själv.
Vem är den stela?
Berättade min son om Lucy?
Lucy?
Nej, jag hade inte sån tur.
Jag byggde det åt honom.
Han namngav det...
efter en människoflicka som bodde en bit bort.
Han tyckte om henne, men hon var ung och nyckfull och krossade hans hjärta.
Zero brukade säga att det här...
vapnet var det näst vackraste han nånsin sett.
Så han namngav det efter det vackraste.
Indur...
alla förlorar personer de bryr sig om.
Det viktigaste är att...
du inte förlorar dig själv.
Inte till ilskan.
Inte till smärtan i magen. Inte till nåt.
Jag har inget kvar att förlora.
Och det är ditt fel.
Du har rätt.
Jag är bara en vanlig soldat. Jag är ingen general.
Jag ledde dem ner i hålet och de dog allihopa.
Inklusive din son.
Och jag måste leva med det för resten av mitt liv.
Lev med minnena av din grabb.
Ger du det där talet till alla sörjande?
Nej, du är den enda som jag har hälsat på.
Varför då?
Varför är min son speciell för dig?
Jag vet inte.
Så...
borde jag känna mig hedrad?
När det kommer till din grabb...
utan tvekan.
När det kommer till mig...
hur du känner om mig,
så har du rätt att känna hur du vill.
- Ursäkta. - Ingen fara. Jag vill ändå inte prata mer.
Svara. Det kanske är viktigt.
Ja, gumman, jag kommer så fort jag kan.
Gå.
Jag uppskattar att du tar dig tid.
Rör inte min döda kropp.
Jag skulle få bli lärling så låt mig vara det.
Jag skojade. Förstod du inte min vassa sarkasm?
Vi får komma på ett tecken för det.
Tror du att du kände honom?
Eller henne?
Jag förstår. Liket är en indogen så vi måste känna varann.
Lite av gamla jordens rasism, doktor?
Vägrade du även att behandla svarta katter när du var veterinär?
Är du klar?
För tillfället.
Du verkar rätt upprörd över just det här liket.
Och du verkar inte vara nån som blir upprörd lätt.
Är du psykiatriker för husdjur också?
Nej, men jag funderar på att öppna en klinik.
Det är nåt med hur huden känns.
Jag gillar det inte.
Doc, det är ju du.
Hur kan offret vara du?
Ingen aning.
Är du redo för jakt?
Det skedde en djurattack igår natt.
Har djuret identifierats?
Inte än.
Offret då?
Doc och Samir jobbar på det.
Med tanke på vad jag vet om ditt folk...
vad du inte har berättat för nån på den här planeten...
Hur vet du att jag inte kommer förråda dig?
Du gör alltid det som är bäst för dig.
Och att förråda mig vore inte bra för dig.
Det stämmer.
Jag antar att det är din dotter som du borde...
oroa dig för.
Varför det?
Jag tror att hon kommer förråda dig.
Kindzi är under kontroll.
Var har hon varit de senaste dagarna? Vet du vet?
Jag litar på henne.
Vad kommer hon att göra när du väcker ditt folk?
Vad kommer hon att berätta för dem?
Min familj kommer att följa mig till fred.
Men din dotter erbjuder en annan väg.
Din familj kommer tvingas välja.
Kindzi kommer lyda mig.
Självklart.
Du känner henne bäst.
En lovande hemkomst.
Favi?
Du lever! Jag har varit så orolig!
Jag tar bort det här.
Tack, Andina.
Det är skönt att vara hemma.
Lagväktare?
Jag är lite upptagen nu, T'evgin.
Jag kan försäkra dig om att mitt ärende är mer brådskande.
Har du sett min dotter?
Nej. Är hon försvunnen?
Hon är en självständig själ.
Som hennes pappa finner jag det irriterande.
Det kan jag relatera till.
Du kan väl gå upp på övervåningen och se om du hittar några spår?
- Ska bli. - Spår?
Vilket slags djur kräver så mycket eldkraft?
Jag önskar jag visste.
Är du okej?
Brottsplatsen är förskräcklig.
Ja. Det stämmer.
Om du har nån aning
om vad för slags varelse som kan har gjort det här,
så vore det lägligt att berätta det.
Nolan?
Det är mer blod här.
Inga spår men verkar som att den åt samtidigt som den fortsatte österut.
Jag kommer.
Defiance har varit med om tillräckligt...
- Tarrs fru är tillbaka. - Jag hörde det.
Vart är världen på väg?
En terrorist får bo i ett stort hus medan vi är här ute och äter råttor.
Det är den jäkla nya världen.
Det stämmer.
Vad var det?
Hörde du?
Kom.
Fan också!
Klandra inte dig själv.
Det är en tvättbjörn.
Jag ser det.
Vila i några timmar och rensa huvudet.
Jag säger till om jag hittar nåt.
Säger du att jag inte klarar av jobbet?
Vi kanske ska fråga honom.
Ha en trevlig jakt.
Träffar du Alak ofta?
Jag ger honom mat och tvättar åt honom två gånger i veckan.
Jag gör vad jag kan för att göra honom lycklig.
Hur är det med hans skador?
De läker fint.
Men jag önskar att han var hemma.
Familjen McCawleys hus skrämmer mig.
Är du rädd för spöken?
Nej, jag är rädd för döden.
Det är väl en rimlig rädsla?
Jag antar det.
Stackars Alak.
Så snäll, så ledsen.
Missförstå mig rätt, det var vackert hur han älskade Christie.
Men de döda är döda.
Vi sörjer dem och går vidare.
Det är sällan enkelt att gå vidare.
Nästa gång du besöker Alak...
kanske jag gör dig sällskap.
Som du vill, Favi Stahma.
Vad är det, Andina?
Ut med språket.
Alak behöll sin pistol från milisen.
Han har kvar två kulor och båda är menade för dig.
En för Rafe.
En för Christie.
Den ligger vid ytterdörren.
Jag rekommenderar inte att knacka på.
Tack...
för att du berättade.
Han har varit med om mycket.
Ja.
Det har vi alla.
Du har fortfarande mig, Favi.
Det stämmer, Andina.
Det stämmer.
Vem skulle klona dig?
Förmodligen galaxens mest älskade veckade ändtarmar,
omekerna.
Varför?
Utöver att jag är den perfekta presenten
för födelsedagar, årsdagar och bar mitzvahs,
så är möjligheterna oändliga, och deprimerande.
Vet du vad som vore konstigt?
Om det är du som ligger på bordet och du är klonen.
Eller om ni båda är kloner.
Eller...
Jag ska sluta prata nu.
Det vore nog bäst.
Varför har din klon glitter i lungorna?
De är sporer.
Bagrasporer.
De växer bara i Old St. Louis.
Omekerna döljer nåt för oss.
Vart ska du?
Jag ska stänga ner de jävlarna.
På egen hand?
Vi borde ringa Nolan och Amanda.
Just det, Nolan och Amanda.
Sist jag bad dem välja mellan omekerna och mig...
slet de av min hud och använde den till reservdelar.
De kommer tassa runt
och ge de lila en chans att förstöra bevisen.
Nej, jag skaffar bevis först.
- Låt mig följa med. - Nej!
Varför inte? Jag kan ta hand om mig själv.
Om jag inte är tillbaka vid den här tiden imorgon...
så räknar jag med att du slår larm.
Vi ska öva dag och natt...
tills vi kan göra det med ögonbindel.
Så ja, kom igen. Upp med knäna.
Jag försöker göra dem redo för strid.
Det är vårt ansvar
Det finns talang här.
Kom igen, vi måste bli starka.
Vi ska möta monstret och vi besegra honom.
Alliansen är starka.
Vi håller linjen med stolthet.
Vi ska möta Rahm Tak och vi ska besegra honom.
Är vi överens?
Defiance!
- Defiance! - Defiance!
Hur kom du in?
Dörren var öppen.
Var är din dotter?
Vet inte, bryr mig inte.
Det låter inte bra. Vad bekymrar dig?
För många döda.
Du lider.
Jag kan ta bort smärtan.
Jag vill inte ta bort den.
Du borde gå.
Jag gillar att vara här.
Skulle du inte hellre må bra?
Bara för ett ögonblick?
Nej.
Du är inte killen som vill må bra för ett ögonblick, eller hur?
Jag tror att du gillar att ta det långsamt...
och njuta av ögonblicket.
Nej.
Rytandet, odjuret. Vad vet du om det?
Vad är det du inte berättar?
Borde du inte svara?
Det är inte viktigt just nu.
Vad fan är det som pågår?
Du låter som nån som vet exakt vad som pågår.
Du är full.
Det borde du veta.
Jag kan åtminstone dricka och hålla ihop det.
Det kan uppenbarligen inte du.
Ur vägen. Jag måste träffa T'evgin.
Nej, varför då?
Varför?
För att han och Kindzi vet nåt om attackerna.
- Nåt de inte berättar. - Okej.
Ska du träffa T'evgin så här?
Lägg av, sätt dig. Okej.
Hörru...
Imorgon följer jag med dig till gruvan
så går vi till botten med det här.
Hur många fler måste dö?
Du måste sova av dig ruset.
Okej? För min skull...
snälla.
Toppen.
Vad kan gå fel här?
Monster.
Djävlar.
Vi skapade liv. Gör inte det oss till gudar?
Du får inget hosianna av mig, du lila.
Kul. Dina kloner skämtar också...
till en början.
Om du försöker fly kommer du sluta som dem.
Och om inte, dör jag.
Nej, jag vill inte att du dör.
Jaha, så jag misstolkar
högen med delar som ser ut som jag?
Jag bryr mig inte om dig.
Jag bryr mig om jakten.
Men...
det är ingen sport att jaga mina kloner.
Kom igen, titta på den här tjejen.
Hon älskar, hon slåss inte.
Efter flera overksamma år i rymden
tänkte jag att det vore bäst att börja försiktigt.
Jag har gått vidare till mer utmanande byten.
Du ska hjälpa mig att jaga.
Vad är det där?
En kontrollsticka.
Den gör er formskiftare lydiga.
Det tillåter jag inte.
Jo då.
Nej, jag menar det.
Du måste döda mig först.
Nej.
Din vilja att leva är för stark.
Ta fram halsen.
- Nej. - Annars bryter jag av den.
Duktigt.
Ta fram yxan från bältet.
- Vad ska du tvinga mig... - Var tyst.
Lägg din tomma hand på räcket.
Höj yxan.
Ovanför handen.
Högre.
Det räcker!
Vad pågår här?
Kom hit, formskiftare!
Varsågod.
Förklara.
Minns du när jag använde er drönare för att hjälpa Nolan och Irisa?
Din rara dotter behöll en kopia av mitt källavtryck
och använde det för att skapa kloner.
Snusktant.
Sluta prata.
Ser du hur lydig hon är?
Du borde vara stolt, pappa.
Återvänd till stan. Berätta inte för nån vad du såg här.
Skydda mina intressen till varje pris.
Hur tänkte du?
Nu har jag åtminstone din uppmärksamhet.
- Du får inte äta. - Varför inte?
Indogener skapades av den anledningen.
Och votanerna i Defiance då?
De som du slaktade?
Lägre stående raser.
Tänkande raser.
Du vet hur berusande och desorienterande jakten kan vara.
Du berättade aldrig hur stor hunger kan vara
när man väl har ätit.
För att du förtjänar bättre!
Bättre än vad vi är?
Än vad vi är menade att vara?
Du har vänt vårt folk ryggen.
Jag ska leda dem in i en ny era.
En utan skörd.
En som inte slutar i vår egen utrotning.
Jag undrar vad de andra kommer att tycka om dig när de vaknar.
De kommer tycka att jag är pragmatisk.
Och när du beordrar dem att ligga i smutsen
bredvid djuren som de har rätt att äta?
Vi ska inte bli nekade vår sanna natur.
Jo!
Det ska ni.
Och jag är trött på att lära dig.
Farväl...
Kindzi.
God dag.
Jag har gått in i en period av sörjande och måste applicera sorgemärken.
Jag behöver ditt mörkaste bläck.
Jag har stängt.
Uppenbarligen inte.
Du sprängde Valvbågsporten.
Det stämmer.
Här.
Låtsats att du säljer till mig.
Tack.
För benådningen.
Tacka inte mig. Tacka din make.
Det kan du inte, han är död.
Om det betyder nåt...
så ångrar jag incidenten på ditt kontor.
Inte än.
Angående igår kväll...
Okej.
Börja snacka, T'evgin.
Vad vet du om odjuret?
Inga fler kommer att dö.
Du kunde nämnt att du kände till dem
när du kom till min brottsplats.
Eller när din dotter sprang efter odjuret.
Inga fler kommer att dö.
- Lovar du det? - Jag lovar.
På din dotters liv?
På min dotters liv.
Tack, T'evgin.
Nej!
Nej, det räcker inte.
Jag ska få rättvisa för personerna som har dött.
De döda är döda.
Och inget kan ändra på det.
Jag har sagt allt jag behöver säga.
Nolan, vad gör du?
Han vet mer än han ger sken av.
Eller hur, T'ev?
Jag ger dig en chans att trycka av.
Jag rekommenderar att du inte missar.
Ni hittar ut själva.
Kom.
Hittade du det som du behövde?
Jag var inne på helt fel spår.
Offret var indogen, men definitivt inte en klon.
Men jag såg samma resultat som du.
Jag råkade kontaminera dna-provet.
Vad har du på halsen?
Bling.
Det får mig att känna mig tjejig.
Nej, vad hände i Old St. Louis?
Gjorde omekerna nåt mot dig?
Ja.
Förlåt mig, Samir.
Genom de lägre liro...
ger du oss mark att gå på.
Genom de högre liro...
ger du oss ljus för att se.
Utan ljuset...
famlar vi i mörker.
Utan ljuset...
är vi ensamma.
Utan ljuset...
finns det ingen anledning till att ha mark under våra fötter.
Vart ska vi gå?
Indur, är du vaken?
Jag fick ditt meddelande.
Så vi prisar dig, Rayetso, och väntar på att mörkret ska försvinna.
Han var svag.
Du måste vara stark, soldat.
Hör du mig?
Men när det händer...
Res på dig.
...kommer himlen aldrig vara densamma.
Res på dig.